En narratologia, el punt de vista és la perspectiva des de la qual s'explica una història. La forma de transmetre aquesta informació pot ser literària o audiovisual. En el relat pot haver-hi moltes formes de narrar una història; per tant, pot relatar-se des de diversos punts de vista.
En el relat audiovisual els tres eixos decisius de l'ens enunciador són: els narradors, la focalització (el saber), l'ocularització (el veure) i l'auricularització (el sentir); que actuen dialèctica i simultàniament per construir el punt de vista.[1]
L'ordre aplicat a la creació final d'un punt de vista és el següent: l'“aparell” que filma (la càmera) produeix un component visual en actuar sobre el profílmic (localització) que esdevé en un determinat punt de vista que adjudiquem a un narrador o a un personatge (ocularització i auricularització), i sobre el qual es desenvolupa un flux de sabers (focalització). L'enunciació inicial dels fets constitueix el punt de vista en l'origen del discurs, que es veurà dialècticament reformulat mitjançant la lectura/interpretació que esdevé en el punt de vista de l'espectador (en destinació).[2]
Al cinema hegemònic (MRI), es propugnava la transparència enunciativa (el camuflatge de l'enunciador en el discurs), encara que aquesta era gairebé impossible d'aconseguir. Més tard, les intervencions de l'ens enunciador sobre el significant es van fer evidents en pel·lícules com a Ciutadà Kane i van anar progressant al llarg dels anys fins a la considerada "Modernitat Cinematogràfica".[3]